ONE SPRING NIGHT
Azt hiszem, igazad van.
Látod? Mondtam én. - 21. RÉSZ -
Mióta vár itt? Fel kellett volna hívnia.
Hadd mutassam be őt.
Ő az apám.
Ő az a férfi, akiről beszéltem.
Nagyon örvendek. Yoo Ji Ho vagyok.
Valóban!?
Menjünk be.
Nyisd ki az ajtót.
Nos...
ez nagyon váratlan volt, ezért valószínűleg kényelmetlen önnek,
szeretnék egy másik alkalommal hivatalosan is bemutatkozni.
- Apa. - Gyerünk! Nyisd ki!
Akkor én megyek, uram.
Azt mondtam, nyisd ki az ajtót.
Gyere, ülj le.
Azt mondtam, ülj le.
Egy pillanat.
Hé!
Jeong In!
Az Isten szerelmére!
~ Ha az eső nem hullik többé, ~
~ S a virág kihajítva hever a földön, ~
~ Ha a csillagok nem ragyognak többé, ~
~ És a szél elhal... ~
~ Te meg én... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Ha az írók elvesztik szavaikat, ~
~ És a kék lehullik az égről, ~
~ Mikor az álmodozók elvesztik merszüket, ~
~ És a tengerek kiszáradnak... ~
~ Te meg én... ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
~ Ha a világ elfelejt újra forogni, ~
~ És ha a tél sosem válthat át tavaszba, ~
~ S a madarak elfelednek énekelni, ~
~ Azért mi még lehetünk boldogok. ~
Rendben, szóval, mivel foglalkozik?
Szeretne saját maga bemutatkozni, úgyhogy kérdezze meg egyenesen tőle.
Mikor tud vele találkozni?
Elég a meggondolatlanságból, kíméld meg magad a megalázástól. Fejezd ezt be.
Mit fejezzek be?
Jóformán el sem kezdtük.
Ezért tud róla már mindenki?
Miféle viselkedés ez? Máris elterjedt a szóbeszéd.
Miféle szóbeszéd?
Mit mondanak?
Férjnél vagyok talán, vagy mi?
Nem mintha megcsaltam volna a férjem.
Mi rosszat tettem?
Ki beszél rólam a hátam mögött?
Először is, gyere és ülj le.
Miféle viselkedés ez?
Akkor a tiéd miféle?
Az idősebb kor talán feljogosít?
Azt hiszed, a fiataloknak nincsenek érzéseik, vagy önérzetük?
Mi lenne, ha valaki a te gyermekeddel bánna így?
Hogy éreznéd magad?
Ne beszélj ilyen képtelenségeket.
Pontosan így bánt velem
Kwon elnök az elmúlt 4 évben.
Remélem, nem hagytad ki azokat, amik felbosszantanának.
Nem.
Nem igazán találkozott mostanában senkivel.
Még azzal a lánnyal, Jeong In-nel sem?
Nem.
Nem kell tovább követned Gi Seok-ot, de szeretném, ha a lányt szemmel tartanád.
Ugye, tudod, hogy a könyvtárban dolgozik?
Igen, tudom.
Minden nap egyforma.
Elmegyek dolgozni, aztán hazajövök. Nagyjából ennyi.
Na és te, Hyung?
Az USÁ-ban élni sem nagy különbség.
Elmegyek dolgozni, hazajövök, vigyázok a gyerekeimre. Ez minden.
Amúgy, a feleségem hívta apát,
- hogy látogasson meg minket, - Értem.
de azt felelte, majd csak az esküvőd után.
Megkaptad végre a hozzájárulását?
Állapodj meg, és nősülj meg. Eleget szórakoztál.
Te hogyan nősültél meg, hyung?
Apa ellenezte, nem?
Az még anya halála előtt volt,
úgyhogy anyára bíztam magam, és elrepültem az USÁ-ba.
Értem.
Ott kellene lennem, hogy segíthessek neked.
- Sajnálom, hogy nem tudok jobb bátyád lenni. - Ne mondd ezt!
Ne sokat halogasd. Vedd el feleségül.
Mi lesz, ha valaki lecsapja a kezedről?
Még ha neked eleged lenne is belőle,
lesznek más férfiak, akik vonzónak találják majd.
Ahogy mondod.
- Honnan jössz? - A környéken jártam.
- Eun Woo? - Lefeküdt.
- Itt alszol? - Meglátom.
Hol van apa?
Valószínűleg beült valahová inni egyet.
Bemegyek.
Hé...
Anya... majd máskor.
Mindenesetre, ez olyasmi, amit nem kellett, hogy tudj.
Azt hiszem, nem kellett volna mondanom.
Sajnálom.
Nem akartalak kellemetlen helyzetbe hozni.
Jó, rendben.
Sima ügy.
Akkor, most mi a szándékod Gi Seok-kal?
Mondtam, hogy szakítottam vele.
Ki engedte meg?
Gi Seok talán beleegyezett?
Egyoldalúan szakítottál vele.
Apa.
Gi Seok még mindig szeret téged.
Szóval ezért vele kell maradnom, és tettetnem, hogy én is szeretem még?
Nem tudnád megtenni?
Nem tudnád megtenni, és folytatni a kapcsolatot?
Apa.
Egy kapcsolatban teljesen természetes, hogy az embernek elege lesz a másikból,
de tudatosan erőfeszítést tenni, hogy megértsük egymást,
segíthet visszahozni a szikrát.
Ezt gondolom.
Ráadásul, ti ketten évekig voltatok együtt.
Hogy vethetsz véget neki, és hagyhatsz ott csapot-papot?
Ez olyan kegyetlenség.
És mindenki, anyádat és engem is beleértve, annyira akartuk, hogy összeházasodjatok.
Nem okozhatsz mindenkinek ilyen csalódást.
És, lehet, hogy Kwon elnök ellened volt, mielőtt találkoztatok,
de most, hogy megismert, nagyon kedvel téged.
Hé, ő sem tökéletes.
Előfordulhat, hogy tévesen ítél meg másokat.
Apa, a lányod vagyok.
Mondtam, hogy megalázóan bánt velem.
Jeong In.
Gondold meg magad,
még ha csak az én kedvemért is. Hm?!
Tudnék még dolgozni, tudod.
Szóval, a nyugdíjad utánról van szó?
Szégyellem bevallani, de igen. Kérlek, segíts nekem.
Bebizonyítom neked.
Megmutatom, hogy képes vagyok rá.
Elmondtad neki?
Szia, apa.
Tudom, hogy bölcsen fogsz dönteni.
Elég jól ismerlek.
- Ne maradj ki sokáig. - Még mondanom kell valamit.
Miért mész el máris?
Ji Ho. Hé, Ji Ho.
Egyfolytában keres valaki.
Tessék.
Nem vetted fel, ezért folyamatosan hívtalak, mert azt hittem, mérges vagy rám.
Ott van még apukád?
Nem, már elment.
Akkor, miért beszélsz olyan halkan?
Csak úgy.
- Hol vagy most? - A ház előtt.
A ház előtt?
Úgy érted, ahol lakom?
Igen.
Miért nem mondtad?
Azt mondtad, a szüleidnél vagy.
És Yeong Ju-ssi? Nincs otthon?
Úgy tűnik, alszik.
Semmi gond. Hívtam taxit.
Várj meg odabent.
140719 a kód.
~ Táncolj velem, az élet egy álom, átvehetjük az irányítást.~
~ Ó, nézd a Holdat, nincs mit félni, Várj reám, s én ott leszek. ~
~ Kövess engem, a szél hátára emelt fellegekbe. ~
~ Ó, azok a napok elmúltak, de mi emlékszünk. Te vagy az én emlékezetem. ~
~ Mind azt szeretnénk, ha a másik annak látna minket ~
~ amik reméljük, vagyunk. ~
~ Sosem tudjuk, miként hoz össze minket a sors, ~
~ De amikor megtörténik, szabaddá tesz minket. ~
~ Várni fogok reád. ~
~ Mind azt szeretnénk, ha a másik annak látna minket ~
~ amik reméljük, vagyunk. ~
~ Sosem tudjuk, miként hoz össze minket a sors, ~
Főzhetek magamnak egy rament?
~ De amikor megtörténik, szabaddá tesz minket. ~
~ Kövess engem, a szél hátára emelt fellegekbe. ~
~ Ó, azok a napok elmúltak de mi emlékszünk. ~
~ Várj reám, s én ott leszek. ~
Ki az?
Azt kérdeztem, ki az?
Lee Jeong In-ssi barátja vagyok.
Akkor rossz helyen jár.
Nekem nem barátom, hanem szerelmem van.
Á, megint megilletődtél!?
Yoo Ji Ho, te túl könnyű férfi vagy!
Szúrj csak meg. Akkor is megteszem.
Mit?
- Tényleg megböktél. - Bocs.
Már láttam az előbb.
Köszönöm.
Nem is alszik Yeong Ju-ssi.
Örülök, hogy itt vagy!
Ez nekem is megvan.
Te vetted?
Nem. Hye Jeong noona vette meg nekem, és Ye Seul-nak mert nagyon tetszett neki.
Rengeteg emlékezetes rész van benne.
Nos, lássuk csak...
Ezt itt, ezt is szeretem.
Hallani akarom a te szép hangodon.
"Amikor szerelembe esünk,"
"muszáj úgy fognunk bele, hogy tudjuk, gyümölcsöző lesz-e vagy sem?"
"Közelíthetünk ily módon a szerelemhez?"
"Nem szabad ezt tennünk."
"Semmilyen módon nem számítgathatunk,"
"mivel, végtére is, azt szeretjük, akit."
"Ha valaki szerelmes lesz, az csak úgy megtörténik."
"Ennyi az egész."
"Ezért, nem süppedhetünk kétségbeesésbe,"
"megfékezve érzéseinket,"
"kioltva a fényt."
"Ehelyett, próbáljunk józanok maradni."
- "És... " - "Köszönöm, Istenem."
"Szerelmes vagyok. - mondjuk inkább ezt."
Esélyem sem volt beszélni neki rólad.
Nagyon helyes.
Miért lenne helyes?
Úgy értem, nem baj. Ráérsz vele.
Ezt most az előzékenység mondatja veled,
vagy pedig félsz?
Félek, hogy a végén esetleg minden stresszt te viselsz majd egyedül.
Kezdem elveszíteni a magabiztosságomat.
Tudom, hogy azt mondtam, nem hagyom majd, hogy fájdalom érjen,
de hadd fogalmazzam át.
Nehéz lesz.
Fájni fog,
és lehet, hogy megutálsz majd.
És még?
Lehet, hogy én válok majd
a fájdalmaid legfőbb forrásává.
Csak nehogy ezzel a kifogással élj majd később.
Hogyhogy kifogással?
Ne hozd fel ezt kifogásként, amiért elhagysz,
mondván, hogy az érdekemben teszed.
Mi az? Ez volt a terved?
Igen, ez.
Nehogy megint faképnél hagyj.
Túl jól ismersz.
Azt hiszem, egész jól összeillünk.
Talán, mert annyira különbözünk?
Úgy érted, indulatos vagyok?
- Én ilyet nem mondtam. - Ezzel elkéstél.
De, nem gondolod...
hogy együtt mindenen képesek leszünk túljutni?
Mondd, hogy "igen", Ji Ho-ya!
Gyerünk!
"Igen"!
Nem mondod?
- Szia. - Jó reggelt.
Hogy telt a hétvégéje?
Nos, csináltam ezt azt.
"Ezt azt"? Ez nagyon szabadnak hangzik.
Te valószínűleg szívesebben dolgozol.
Nos, azt nem merném állítani.
Egyébként, mikor nősül meg?
Hé, Choi Hyeon Su. Mit csináltál hétvégén?
- Megint kosaraztál? - Nyilvánvaló.
Miért nem szóltál?
Ó, egyedül mentem, gyakorolni egy kicsit.
Nem a fiúkkal, akikkel játszani szoktunk.
Menjünk.
Menjenek csak. Megvárom a következőt.
Basszus!
Gyere egy percre a tárgyalóba.
Úgy tűnik, már tudsz róla.
Azért ne vonj le elhamarkodott következtetést.
Nem akarom elrontani a viszonyomat másokkal
csupán személyes okokból.
Úgyhogy ne óvatoskodj körülöttem.
Nos, én csak aggódtam miattad...
Biztos vagyok benne, hogy tapintatból tetted.
De ez sértő számomra,
úgyhogy ne tedd.
És semmiképp sem fogom kerülni Yoo Ji Ho-t.
Ugye, tudod, mit jelent ez?
Ebbe beleőrülök, komolyan!
Jó lenne együtt ebédelni, de találkozóm van.
Ó, nem. Csak azért jöttem, hogy valamit gyorsan megbeszéljek önnel.
A lányamról, Jeong In-ről van szó.
Ahogy a múltkoriban is mondtam, egyáltalán nem igaz az egész.
Ezt a lányod mondta?
Hát ki más? Természetesen tőle hallottam.
Szóval, egyáltalán nem igaz?
Nos, pontosabban szólva, nem egészen.
Mi az? Folyton megváltoztatod a szavad.
Nem, hadd magyarázzam meg.
Biztosan vannak fiú barátai, akik néhanapján elmennek az egyetemi és más találkozóira,
ahol sokan mások is ott vannak.
Lehetséges, hogy valaki meglátta, és félreértette.
Maga mondta, hogy "a körülményekre alapozva" gyanakodott.
Valószínűleg ilyesmiből származhatott.
Ezt gondolom.
Szóval, azt mondod, alaptalan szóbeszéd?
Rendben. Biztosan megoldják majd ők ketten.
De gondolja, hogy rendben van, ha teljesen rájuk hagyjuk?
Úgy értem, ilyen félreértések máskor is előfordulhatnak.
És a sok pletyka mindkét család számára kimerítővé válhat.
Ha a dolgok elhúzódnak, lehet, hogy még ők is megelégelik.
Ahogy mondani szokás, "Addig üsd a vasat, amíg meleg".
Esetleg... Mi a véleménye?
Tudod te!
Te mit gondolsz?
Jelöljünk csak ki egy dátumot az esküvőre.
Mondtam, hogy nem kell sietned. Ülj le.
Gyere, ülj le.
Nem.
- Olyan gyönyörű nap van. - Hm?
Az a jó a hétközbeni szabadnapokban,
hogy az ember élvezheti az ilyen csendes délutánokat.
Min gondolkodsz?
Régen mindig az járt a fejemben az ebédből visszafelé a munkába,
"Jó lenne egy parkban ebédelni azzal, akit szeretek,"
"csevegve és nevetgélve egy ilyen gyönyörű napon."
"Eljön majd vajon az a nap?"
Nincs benne semmi extra, de szerettem volna megtenni.
Szóval, olyan volt ez,
mint valami apró kívánság?
Vannak, dolgok, amikben sosem volt részem,
holott nem is olyan bonyolultak.
Ami engem illet,
mindig szerettem volna egy nagy zuhé után
végigsétáni egy kis sikátorban, de sosem volt alkalmam rá.
Jó lenne elmenni kávézni a séta után.
- Menjünk el együtt. - Ha jól viselkedsz.
Akkor sem megyek, ha kéred.
Próbálj csak nemet mondani.
Igazi zsarnok vagy! Egy zsarnok!
Jó kép rólad. Átküldöm.
Biztosan imádnivalónak gondolod magad!
Imádnivaló vagy, imádnivaló!
Ne mondd, hogy "nem szükséges" vagy, "nem akarom". Igent kell mondanod!
- Előbb hadd halljam, mi az. - Csak mondj igent.
Tényleg egy zsarnok vagy. Rendben. Mi az?
Vigyük el Eun Woo-t valami klassz helyre.
Látom, megint elérzékenyültél.
Tényleg nagyon könnyen megy.
Mondtam, hogy nem randizok olyannal, aki könnyen elveszti a magabiztosságát.
HAMAROSAN KEZDŐDIK A 22. RÉSZ
- Már itt is vagy!? - Most értem ide. - 22. RÉSZ -
Köszi.
Mennyibe kerül itt az albérlet?
Miért? El akarsz költözni?
Nem. De lehet, hogy a nővéremet meg engem hamarosan kitagadnak.
- Tudnak a szüleid Ji Ho-ról? - Ki fognak tagadni minket, igaz?
Honnan tudnám? Nem tudom, milyenek a szüleid.
Yoo Ji Ho-ssinak milyenek a szülei?
Ji Ho szülei?
Mindketten kedvesek.
Régóta mosodát vezetnek.
Miért, mi az?
Semmi. Menjünk.
Aznap éjjel...
túl sokat ittam.
Gondolod, hogy van valakije?
Ha nem komoly a dolog, hagyd csak annyiban.
Nem kellene ilyesmi miatt nyaggatnod.
Kicsinyesnek tűnhetsz tőle.
Az apja ki akarja jelölni a napot.
Beszéljétek meg, és döntsétek el ti, hogy mikor legyen.
Jó.
Miért vagy még itt?
Nos...
A korábbi kérdésére válaszolva...
Jeong In-nek nincs senkije.
Azt mondta, a kettőtök kapcsolata kudarcot vallott.
Azért támogattam a dolgot, azután is, hogy ezt hallottam,
mert abban reménykedtem, hogy vissza tudod fordítani a dolgot.
Csak akkor ismerd el a kudarcot...
ha mindenféle hezitálás és megbánás nélkül válnak el útjaitok.
Mindaddig, senki sem tudja igazán, hogy ki a győztes.
Érted, miről beszélek?
Tessék.
Most létrehozhatja a jelszavát.
Rendben.
Ne felejtse el a jelszót.
Készen is van. Tessék, próbálja ki.
- Ezt nyomjam meg? - Igen.
INTERNETBANK BÁRMILYEN PÉNZÜGYI FELADATRA
ÍRJA BE JELSZAVÁT
Beírom a jelszót.
- Tessék. - Igen, kész is.
EGYENLEG
Látom az egyenlegemet.
Nem kell mindig a bankba mennem.
Mikor küldted ezt a pénzt?
Ó, az az italért volt.
Nem kellett volna.
Mindenesetre köszönöm. Hasznosan fogom elkölteni.
Hé, mostantól szólj előre. Készülök majd rágcsálnivalóval.
Ehh, ne ugrasson.
- Elveszem. - Min kuncogtok?
- Semmin. - Mi az?
- Apa, rezeg. - Hm?
- Lee Jeong In az. - Rendben.
- Hova mész? - Tessék?
Ránézek a gépre.
SEONGDONG KÖZKÖNYVTÁR
Sunsengnim!
Szia, Eun Woo. Jól vagy?
Sunsengnim, el kellene jönnie hozzánk.
Tessék?
Ó, jó.
- Ne mondd ezt! - Miért?
- Tessék? - Apukád nem akarja, hogy elmenjek hozzátok.
Dehogy, csak vicceltem. Azt hiszi, komolyan mondod.
Sunsengnim.
Igen!?
Az óvodában
csináltunk szélforgót.
Én kettőt csináltam.
Ó, tényleg!? Szélforgót?
Miért csináltál kettőt, Eun Woo?
Egyet nekem,
- a másikat pedig... - Apunak, ugye?
Nekem csináltad, ugye?
Sunsengnim-nek.
Eun Woo, te áruló.
Eun Woo, legközelebb, ha találkozunk,
ne felejtsd el elhozni nekem a szélforgót, jó?
Jó.
Eun Woo, akarsz találkozni a húgommal?
Igen.
Hol van a húga?
- Ta-da. - Szia!
De cuki vagy!
Ahh, nagyon hatalmas húga van!
Eun Woo, ehh.
Dőlj hátrébb!
Szia!
NAPONTA ÖT PERC ANYAI HANG
Anya,
meg tudom csinálni.
Mitől vagy ilyen magabiztos?
Azt mondtad, a riporterek meg fogják írni.
Mi lesz, ha elterjed a híre, hogy külön éltek?
Úgyis elterjed majd, ha elkezdődik a válási procedúra.
Elválsz?
Mi lesz a babával?
Fel tudom nevelni egyedül. Nincs rá szükségem.
Azért mondod, mert nem látod át.
Egyedül nevelni egy gyereket nem tudást, hanem fizikai munkát igényel.
Az, hogy okos vagy, cseppet sem fog segíteni.
Nem leszek képes felnevelni, ha ő a közelben van.
Nem fogom tudni elviselni.
Seo In.
Tudod jól, hogy vannak dolgok, amiknek nem örülök a vejemmel kapcsolatban.
Mégis, az, ahogy alakulnak a dolgaitok,
azt bizonyítja, egymásnak vagytok rendelve.
A házasság két idegen egyesülése. Természetes, hogy ütközik a személyiségük.
A házastárs olykor a legádázabb ellenséggé válhat.
De ha tűrsz, és kitartasz a nehézségben,
bizonyosan múlik majd az idő.
Felejts el minden mást, és tedd azt, ami a legjobb a babának.
Tedd azt, ami a babának megfelel, és adj még egy esélyt a vejünknek.
Én abba belehalok.
Meghalok, ha egy fedél alatt kell lennem vele.
Megértem, hogy kiszerettél belőle, de...
Én tényleg meghalok.
Seo In...
Élnem kell.
A baba érdekében, muszáj, hogy éljek.
Van valami...
amit nem mondasz el, igaz?
Mióta tart ez?
Mióta van ez így?
Bocsáss meg, anya.
Bocsáss meg.
Nam Si Hoon...
Hol az a rohadék?
Anya, kérlek, ne!
- Engedj! - Anya.
Miért állítasz meg?
Elvárod, hogy tétlenül üljek, amikor ezt tette veled?
Te...
Te csak maradj.
Én... én az anyád vagyok.
Nem hagyhatom ezt annyiban.
Anya, kérlek, ne!
Én majd megoldom,
úgyhogy, te csak állj mellettem, rendben?
Anya...
Anya, sajnálom.
Nagyon sajnálom, anya!
Ó, Istenem!
Szegény kicsikém!
Szegény, drága kicsikém!
Azt legyen szíves.
Yeong Ju.
Hé, pont jókor jöttél.
Van 30 percünk, hogy beszélgessünk.
Gondolkodtam a dolgon,
és azt hiszem, meg kellett volna mondanom akkor apának.
Ha megtetted volna, nem tudtál volna munkába jönni. Kórházi kezelésre szorulnál.
Akkor hát mikor?
Unni is, Jae In is, és még te is azt mondod, ne tegyem meg.
Tényleg képes vagy megbirkózni ezzel?
Nagyon jól tudom, hogy Ji Ho-ssi rendes ember,
de egyedülálló apának lenni...
Sosem tudom eldönteni, tényleg nem tudom.
Én viszont igen.
Azt hiszem, én tudom, mi fog történni velem.
Máris a házasságon gondolkodsz vele? Ugye, nem!?
Miféle kérdés ez?
Automatikusan anyává fogsz válni.
Komolyan veszed ezt egyáltalán?
Igen, apuka.
Nem, semmi probléma. Mondja csak.
Igazán? Ó, örülnék neki.
Egyébként is régen találkoztunk.
Mikor felelne meg?
- Jeong In. - Igen?
- Folyamatosan kapod az sms-eket. - Ó, köszönöm.
- Igen, Jeong In-ssi. - Hogy érted ezt?
Gi Seok oppa találkozik apámmal?
Nem vagyok benne egészen biztos, de Hyeon Su ezt gondolja.
Eszméletlen.
Nem tudtam, hogy felhívjalak-e,
- de ha rólam beszélnek... - Jól tetted.
Ji Ho-ssi, ne aggódj miatta többé.
- Elintézem. - Meddig?
Hm?
Meddig kell még mögéd bújnom?
Ha Rin, ki volt az?
Nem láttam a nevet, de bármi állt az üzenetben...
Komolynak tűnik, ugye?
Annak. Most vajon mi lehet?
Mi az megint?
Apám találkozik Gi Seok oppával.
Ji Ho-ssitól tudtam meg.
Mérges?
Kellemetlenül érinti.
Egész idő alatt türelmes volt, és ő javasolta, hogy hagyjunk rá időt.
Hogy ne lenne bosszús?
Még én is egyetértettem, hogy időt kellene szánnod rá, de azt hiszem...
sem Kwon Gi Seok sem apukád nem fogják egykönnyen feladni.
Az lesz a leghelyesebb, ha elmondom.
Itt nincs olyan, hogy helyes, vagy helytelen.
Nehéz lesz neked,
de elképzelni sem tudom, milyen nehézséggel kell majd Ji Ho-ssinek szembenéznie.
Majd gondolkodom rajta, ha ott tartunk.
De lehet, hogy az ma lesz.
Kwon Gi Seok nem fog csendben maradni.
Mindegy, mit csinálsz, csak akadályozd meg, hogy ma történjen meg.
Jeong In?
Hagyni fogom őket.
- Igen, Ji Ho-ssi. - Aigoo...
Szerettem volna elnézést kérni.
Nem kellett volna rád hárítanom a felelősséget.
Bűntudatot akarsz ébreszteni bennem?
Rossz érzés, hogy ilyen aggodalmat okozok neked.
Azt hiszem, találkoznom kellene Gi Seok sunbaevel.
Ne tedd.
Csak fájdalmat okoznak majd a szavai.
Aggódom, hogy elmondja apukádnak, és tovább rontja a helyzeted.
Valójában, szeretném, ha kiderülne.
Előbb-utóbb úgyis megtudja.
Én nem akarom.
Hogy érted?
Itt rólam van szó, én szeretném elmondani.
Nem azt akarom erőltetni, hogy bemutass a szüleidnek.
Csak azt mondom...
hogy nem félek megmutatni másoknak, hogy ki vagyok.
Tetszik ez a magabiztosság!
Ismersz. Tudod milyen nagy hatással vannak rám a szavaid.
Büszke vagyok.
Nem áll szándékomban a végtelenségig...
hagyni, hogy Gi Seok azt tegye, amit akar.
A megértés és a türelem nem működik.
Találkozom vele, vagy felhívom...
- Nem te. - Tessék?
Hanem én.
Engem akar földre kényszeríteni.
Nincs költözés.
Hogy is lenne, amikor a bérleti díjat is alig fizeti.
Ott van a felesége.
Nincsenek jóban.
Most jár nálunk először?
Itt van Nam doktor?
Megkérdezhetem, ki ön?
Az anyósa vagyok.
- Egy pillanat. - Csak tudni akartam, bent van-e.
Köszönöm.
IGAZGATÓI IRODA
Igen!?
Anyuka, micsoda meglepetés.
Fáj valamije?
Meg tudom nézni...
Anyuka!?
Jelents fel a rendőrségen. Vagy megtegyem helyetted?
Kérem, hallgasson meg előbb.
Ha még egyszer...
csak egy ujjal is hozzáérsz a lányomhoz,
megöllek.
Nevetsz?
Nevetsz? Nevetsz? Nevetsz?
Nevetsz?
Hogy merészelsz?
Hogy mersz...
Ma megállok ennyinél...
mivel túlságosan megalázó, hogy hagytam a lányomat hozzámenni egy ilyen rohadékhoz.
Elkészült az ízletes rizs.
TE MÁRIS FÉLELMETESEN ERŐS ANYA VAGY. LEE SEO IN ÉDESANYJÁTÓL, SIN HYEONG SEON-TÓL.
És itt vannak a rettegett gyermekkönyvek.
Átfutottam őket, és többségük tönkre van téve.
Ilyen aprólékosak a gyerekek?
Ezt felnőttek csinálták.
Ezzel a tönkretett könyvek kiállítással erős üzenetet kell közvetítenünk.
"Az okozott fájdalom egy nap visszaszáll rád."
Ugyanez áll a kapcsolatokra is.
Észre sem vesszük, hogy fájdalmat okozunk valakinek, de később megbánjuk.
Megbánhatjuk anélkül is, hogy észrevennénk, nekünk okoztak fájdalmat.
Ki hibáztatható jobban?
Mindketten bűnösek.
Persze, azért nem azt mondom, hogy ugyanolyan rossz vagy, mint Kwon Gi Seok.
Köszi!
Bocs, de találkozóm van, mennem kell.
- Mi? - Előre is köszönöm.
Miféle találkozó?
Ehh.
Jeong In-ssi, hol vagy?
Mi ez hirtelen?
Még sosem kérdeztél ilyet.
Ellenőrzöm, nem keversz-e bajt.
Velem tartanál?
Még szép.
Ji Ho-ssi.
Igen!?
Én nem adom fel egykönnyen, ha elhatároztam valamit,
úgyhogy, ne aggódj.
De merre vagy?
Odamegyek hozzád.
Ne.
Maradj, ahol vagy.
Majd én megyek hozzád.
Mindaddig, míg nem randizom mással, igaz?
Randizz csak.
Úgyis közétek állok, és megszerezlek magamnak.
Bármi történjen,
hívj, ha szükséged van rám.
Tudom, hogy te mindig ott vagy, mint lehetőség.
Mégsem hagyod soha, hogy segítsek.
Ennyire megbízom benned.
Majd hívlak.
Ugye, nem oda mész, ahol apukádék találkoznak?
Mondtam, hogy felhívlak majd.
Rendben.
Vigyázz magadra.
Persze. Szia.
Majd én.
Folyton mondtuk, hogy találkozunk, de mostanáig nem jött össze.
Nekem kellett volna előbb felhívnom, apuka. Bocsásson meg.
Így igaz. Kicsit csalódott is voltam, tudod.
Egészségünkre.
Gondolkodtam, hogy édesapádat is meghívom, de nem tettem.
Nekem is eszembe jutott, hogy Jeong In-t elhívjam, de nem tettem.
Nem is kell. Elég az, ha mindegyik családot képviseli valaki.
Így van.
Hallottam, hogy Jeong In megcsal téged.
Miért nem sört iszol?
Nem kívánom.
Ki iszik azért, mert kívánja?
Akár iszik, akár nem, hagyni fogom, hogy engem rendesen megvendégeljen.
Ugye, nem szándékozik beárulni a nővéremnek?
Meg tudom különböztetni a szövetségeseket az ellenségtől.
De én az ellenséged leszek.
Csak vicc volt.
Én nem vagyok lojális típus.
Ha rosszul viseli magát, hátat fordítok önnek.
Képes lenne rá, sőt!
Ezt úgy mondod, mintha jó ideje járnál velem.
Akkor adjon pár tanácsot.
Kwon Gi Seok kikerült már a képből?
Ha emiatt aggódik, szükségtelen.
Mi a helyzet apámmal?
Hallottam, hogy találkozott vele.
Magára nézett egyáltalán?
Én ugyan a lánya vagyok,
de amióta elszúrtam, úgy bánik velem, mintha láthatatlan lennék.
Ez sokat elárul, nem?
Nem megijeszteni akarom.
Csak azt mondom, ő nehéz eset.
Apuka, esetleg...
elmondta önnek Jeong In a teljes történetet?
Várjunk.
Van valami, amit tudnom kellene?
Erről van szó?
Nos, nem éppen, csak...
apád említette elsőként,
ezért azt gondoltam, te mondtál neki valamit.
Csak...
azt hiszem, apám félreértett.
Félreértett?
Igen.
Tudja, nemrég többet ittam a kelleténél, és összevissza zagyváltam a telefonban.
Próbáltam korrigálni, mégis félreértette.
Akkor ezt is mondania kellett volna!
Hihetetlen ez a Nam elnök.
Erről én nem is tudtam,
és valójában azért hívtalak ide, hogy bocsánatot kérjek.
Jó ideje együtt vagytok már,
így megértem, hogy valamiféle kátyúba jutottatok.
De, hogy másik férfi kerüljön a képbe? Ez mégiscsak abszurdum!
Még idefelé jöttömben is, folyton ez járt a fejemben,
mert tudtam, hogy nem lehet igaz.
Végtére is a szülője vagyok. Én ne ismerném?
Így igaz.
Akkor, nincs is mit beszélni róla, igaz?
Így van.
Akkor, rendben.
Nincs más hátra, mint kijelölni az időpontot.
Nem léptetek előre egy ideje.
Az elnök úrnak, és nekem kellett közbeavatkoznunk.
Elnézést kérek. Ígérem, hogy eztán jobban fogok igyekezni.
Jussunk csak túl rajta, ha már a tárgynál tartunk.
Előbb hallanunk kellene, mit szeretne Jeong In.
Mit kell erről még beszélni?
Már el van döntve. Csak a dátumot kell kijelölnünk.
Csak válaszd ki, neked mi a jó.
Mindig ilyen ízletes volt itt az étel?
Azt hiszem, önnek kellene eldöntenie...
a dátumot helyettünk.
A szülők jobbak az ilyesmiben, nem igaz?
- Értem. - Mit gondol?
Te nagyon...
hasonlítasz apádra.
Igazán nagyon.
Azt hiszem, ő az.
Rendben.
Choi Liya angol felirata alapján fordította Anyeze
ONE SPRING NIGHT
Kwon Gi Seok, ne aggódj semmit.
én majd mindent elrendezek neked.
Itt találkoztunk először. Házasodjunk össze.
A te érdekedben választom ezt.
Miért fogadtad el egyáltalán? Az arcába kellett volna vágnod.
Gi Seok megkérte a kezét.
Biztosan azért dicsekszik vele, mert jól ment.
Találkozhatunk? Ne mondja, hogy kerül engem!
Persze, találkozzunk ma.
Hyeon Su, az a pletykafészek valószínűleg elmondta neked, mi történt.
Meddig akarja még nehezíteni Jeong In helyzetét?
Utálatos egy szarházi vagy.
Ezt nem azért csinálja,
mert Jeong In-t akarja, hanem mert nem tud veszíteni ellenem.
- Hagyja már abba! - Majd ha te abbahagyod.
Nem leszek többé figyelemmel magára.
- Szeretnél találkozni a szüleimmel? - Mi lesz, ha nem fognak kedvelni?
- Akkor szakítanunk kell. - Hé!
- "Hé"? - Nem úgy értettem, hogy "Hé!", hanem, hogy "Hé..."